EN LITEN BY SÖDER OM PARIS 1789
de Bourdin's är i kyrkan, jag måste berätta för dem,..
...ära till Gud å det högsta och för all hans nåder tackar vi.
Jag borde verkligen inte göra det här.
Fader, ni måste fortsätta. Jag vill inte att mitt barn föds som oäkting.
Tar ni, Guy de Bourdin, Josephine Pontoise att bli er fru, att ära
- och vårda så länge ni lever? - Ja.
Och tager ni, Josephine Pontoise, denna Guy de Bourdin till er make,
att ära och vårda så länge ni lever?
- Ja. - Jag förklarar er man och hustru.
Denna gjorde jag själv, Josephine. Tvivlar du nånsin, så läs det,..
och bli lugnad, jag tillber dig, och detta barn mera än livet självt.
Fader Louis, ta henne till något säkert ställe.
- Josephine. Tänk på barnet. - Nej,..
Kom, mitt barn.
Vad är meningen med detta? Och med vilken rätt?
I revolutionens namn, de Bourdin, så måste du och din aristokrati dö.
Översättning: Dream_Theater.
Det är omöjligt. Hennes kontorstid är fullbokad.
Försök nästa vecka. Som om,..
Antika studier. Ja, han är här. Nicole Chamfort.
- Nicole Chamfort. - Lugn nu, klängväxten.
Nicole, bonjour. Hur står det till i Frankrike?
Har professor Fox läst min avhandling än?
Jag gav henne den igårkväll. Hon lovade att ta tag i den.
Nigel, snälla, jag behöver verkligen hennes hjälp.
Jag ska göra vad jag kan.
Jag kommer på ett sätt att återgälda dig. Jag måste sluta.
- Jag ringer dig senare. - Hejdå.
- Återgälda mig. Ja..! - Och Nicole skulle vara?
- En högskolestuderande. - Jag förstår.
Hon är en vän. Jag,.. jag försöker bara att hjälpa henne.
Och vilken sorts hjälp behöver hon?
Nicole undersöker sitt nedärvda hems historia. Tydligen håller
det på att förvandlas till ett jetsetställe. Lokale byggherren
säljer ut det till Michael Barney.
Megaexploatören. Förvandlar en by till ett semesterställe.
Är det något jag missar?
De är familjer som har levt i den här byn i hundratals år,
Claudia, de blir tvångsförflyttade.
Hörpå, Sydney har inte tid att åka iväg på ännu ett av sina
äventyr, hör du det? Hon har avböjt möten ända sedan början
på terminen och jag har precis avslutat att omplanera det sista.
Hon är helt fullbokad. Sydney stannar här, uppfattat?
Nicole snubblade på något stort. Nigel och jag ska till Frankrike.
Är äktenskapslöftena signerade, bevisar det att Guy är far till
Josephines barn, och gör hennes barn till rättmätig arvinge av byn.
Och den nuvarande de Bourdin kan spärras in lageligen för att ha
såIt ut till Michael Barney.
Ursäkta. Sparka mig gärna, men jag ställer inte in de här
- mötena en gång till. - Kom igen Claudia, det fixar du.
Nej.
Men, säg bara åt dem att Sydney har lämnat stan.
- Lägg av, loverboy. Jag kan inte. - Varför inte det?
Dean Bernson, dekanassistenten, den nye, han är ute efter dig.
Vad snackar du om?
Hennes kontor ringde för att bekräfta alla inställda lektioner, missade
konferenser. Han är ambitiös, Sydney, och farlig. Du kan inte åka.
Tack för du ser efter mig, Claudia, men jag måste försöka hjälpa de här
- människorna. Du är ju smart. - Är jag?
Ja, du kommer säkert på ett sätt att dölja det jag,.. gör.
Ha så kul, sockerbullen.
- Nigel. - Nicole.
Tack så mycket för du kom, Sydney. Jag kan inte säga hur mycket det
- här betyder för mig. - Inga problem.
Jag har ordnat så vi träffar fader George imorgonbitti.
Han är präst i samma kyrka som Guy och Josephine gifte sig i för 200 år sedan.
Förhoppningsvis, gifte sig.
Ja, det här var tyvärr enda stället jag kunde få ett rum på.
- Ser charmerande ut. - Och det fanns bara ett rum.
- Ett rum? - Det fanns inte flera kvar.
- Ett rum. - För oss alla tre. Beklagar.
- Inga problem. - Inga problem.
- Det får fungera. - Det får fungera.
Nigel, bagaget.
En lång dag. Klockan är elva, enligt vår tid, Syd'.
- Varför vilar du inte dig? - Ja, kanske det. Och du?
Tja, det låter som en bra idé. Jag tror jag ska,.. jogga.
- Är du inte trött? - Nej, hon är en riktig maskin.
Ja, de kallar mig Terminator.
Jag tror jag går och byter om.
Fortfarande otroligt att du över- tygade henne att hjälpa mig, Nigel.
Jag tänkte att det var för en lönande sak.
Jag ska aldrig glömma det, Nigel.
Förut, på lektionen, så tittade jag på dig,
men jag såg dig aldrig riktigt. Förstår du vad jag menar?
- Sydney. - Sydney.
Vad har hänt med dig?
Tro det eller ej, något bra. Vi är något på spåret, för
någon vill definitivt inte ha oss här.
Gilbert Pontoise, älskad son av Josephine,..
övergavs av ödet, adopterades av byn st. Agnes Sur Loire.
Översättningen var perfekt. Gilberts mor Josephine dog under förlossning.
Han uppfostrades av byborna. När han dog, så lämnade han alla sina
ägodelar till byn, som ett sätt att säga tack på.
Om han verkligen var en de Bourdin - arvinge, så skulle de ägodelarna
kunna inkludera hela byn.
Fader George, skulle jag kunna få lov att titta på kyrkoböckerna?
Vi letar efter en vigsel från 1789.
Nej, jag är rädd för att arkiven gick förlorade under revolutionen.
Förlorade?
Bönderna trodde att prästerskapet var i maskopi med adelsmännen.
- De ville bränna ner kyrkan. - Åh, fader Louis gömde böckerna.
- Ja, och andra dyrgripar. - De hittades aldrig, gissar jag.
Just det, han dog innan han kunde berätta var han hade gömt dem.
Mässan hålls klockan sju, om ni är intresserade.
Det är tid att vi avlägger ett besök hos Vincent de Bourdin.
Aristokratiska familjer höll ofta sina egna förteckningar.
Men det låg inte i hans intresse att hjälpa oss finna dokumenten.
Jag förväntar mig inte hans hjälp. Jag vill se om han döljer något.
- Em,.. vi skulle vilja se,.. - Ja?
Mr. de Bourdin.
- På fader Georges inrådan. - Nåväl,.. Vänta här.
Skönt att veta att Lurch lever och mår bra.
Ja, jag fick skisserna och ritningarna igår. Säg åt Mr. Barney
att det ser bra ut. Okej, hejdå. Vincent de Bourdin. Är ni reportrar?
Historiker, faktiskt.
Åh,.. Jag måste säga att jag är sen till ett möte i Paris.
Men om fader George inrådde att vi skulle prata, så visst.
Ja, jag ska vara kortfattad.
Din föreslagna utveckling har genererat ett stort intresse i er familjehistoria.
Det är en innehållsrik historia. Vi är ganska stolta över den.
Finns det några 'de Bourdin-familjeregister?
- Naturligtvis. - Skulle man kunna få se dem?
Jag är rädd för att de är ganska gamla och ömtåliga.
Åh, vi är vana vid att hantera gamla dokument.
Ursäkta, men rör inte den där. Det är en original 1855:s Massante.
- 1859. - Nej, 55.
Ni misstar er säkert. Massante skrev inte några sjöfartsessäer
förrän efter sin hustrus död. Men jag såg att han nämnde
datumet nånstans i,.. oh, mitt fel. Jag är säker på att det var 1855.
Det fanns en historia om Guy de Bourdin.
Guy de Bourdin dog som ungkarl, i en svärdskamp
med kyrkomotståndare under revolutionen.
Jag kan försäkra er om, att han var aldrig gift.
Jag sa aldrig något om äktenskap. Vem skulle han isåfall ha äktat?
- Adjö. - Tack för er tid.
- Hugo. - Ha, ha, ha.
Det här är advokaten som ska hjälpa oss.
Ni måste vara professor Fox. Hugo. Trevligt ni kommer och hjälper oss.
- De grisarna! - Hugo är lite beskyddande,..
Jag växte upp här. Min familj bodde här i fem generationer.
- Vet ni vad fem heter? - Cinq.
De grisarna..!
Om vi kan hitta underlag för att Gilbert Pontoise är rättmätig arvinge
till Guy de Bourdin, vidtar Hugo de nödvändiga rättsliga åtgärderna.
- Jag förstår. - Fint.
Vi är väldigt tacksamma för vad ni kan göra för att hjälpa oss stoppa
vanhelgandet av vår by, av,.. de grisarna!
- Jag åker nu. - Jag gillar hans passion, och ni?
Dekan Bernson.
Var är Sydney? Hon lovade att vara på föreståndarmötet imorse.
Åh, ja, jo, hon, ville verkligen närvara, men hon är ehm,.. sjuk,
jättesjuk med den där, flunsan som härjar nu.
Så hon är hemma. Utmärkt, då ringer jag henne där.
- Nej. - Ursäkta mig?
Ehm, tja, ni, ni vet ju hängiven hon är.
- Hon kom in, men hon, hon är,.. - Åh.
Faktiskt, skulle jag just till henne. Kan ni, kan ni hålla dem?
Tack.
Syd, hur går det? Ett ögonblick bara. Oooh,..
Nu var nog inget bra tillfälle.
De människorna är ett problem.
Vi har handskats med problem förr. Det blir säkert inte så krångligt
att ta hand om det här heller.
Är du säker på att Sydney mår bra?
- Ja. - Jag känner mig liksom rutten.
- Men, gör inte det. - Hon är ensam, Nigel.
Hon gillar att vara ensam.
Jag kan inte hjälpa det, Nigel, men jag känner mig knepig.
- Knepig? - Vi här inne och hon ensam.
Nicole, Sydney, är en äventyrare. Av en släkt lång ifrån allt annat
vi känner. Kommer hon till en ny plats, vill hon utforska varje vrå
och springa. Jag tror att just nu strövar hon nedför någon liten
- bakgata i komplett extas. - Tror du det?
Jag vet det.
Du, André.
Förlåt.
- Det är antagligen vinet. - Vinet, javisst, ja.
Vi måste bryta oss in i de Bourdins Slott. Det gjorde mig vansinnig.
Vi vet att han definitivt döljer något, och det har förmodligen
något med familjearkiven att göra, men slottet är stort, va?
- Visst. - Sedan såg jag din vinflaska.
- En vinkällare. - En stabil miljö, väldold.
Vi startar imorgonbitti.
Nej. Vincent de Bourdin är i Paris nu. Vi smider medan järnet är varmt.
Nu är den perfekta tidpunkten. Och bara Lurch att undvika.
Beredd? Ett, två, tre.
Kan du gå den vägen, så kollar jag här inne.
- Hallå? - Ge mig henne.
- Ingen bra timing, Claudia. - Nu!
- Gissa vem. - Claudia?
Jag klarar inte detta längre. Han är mig i hälarna.
Vem är dig i hälarna?
Dean Bernson. Jag Ijög. Jag sa att du var sjuk och att det var
- därför du inte har varit här. - Utmärkt. Håll honom på halster.
Det går inte längre. Jag sa att du var på andra linjen och han
började bli hotfull och sa att han väntade tills du lagt på.
- Claudia, jag kan inte,.. - Hallå, Sydney.
- Hej Dekanus. - Du hörs knappt. Är du hes?
Aarh,.. strupkatarr.
Jag tyckte att Claudia sa att du hade influensa.
Det har jag. Och det blir bara värre.
Och faktiskt, så är jag på väg till doktorn nu. Jag ringer igen.
Nej, vänta,..
Vi fortsätter att leta.
Sydney?
- Det här låset,.. - Du har dyrkat upp hundratals.
Ser du hålet ovanför nyckelhålet? Joxar någon med det, så avger det
en gas, som antagligen dödar oss genast. Enda sättet att komma in
- i det låset är med en nyckel. - Någon aning om var den är?
Min gissning? Att den är i Paris med Vincent de Bourdin.
Det visar sig att monsieur de Bourdin inte är på sitt rum.
Och vad är fel med detta då?
Inget som en timma inte fixar. Det är magnetiskt och komplicerat.
Dessutom, så finns det ett enklare sätt.
- Åh, gudskelov. Talar ni engelska? - Lite grand madame.
Jag var och tog en dusch, gick ut för att hämta is, dörren stängdes
bakom mig och låstes. Snälla, kan ni - fint, merci, tack så mycket.
Nigel.
Varför verkar det här mer komplicerat än att dyrka upp låset?
Nu letar vi upp nyckeln, okej?
- Ja? - Det är Hugo.
Jag kom förbi för en uppdatering. Hur går det? Sydney och Nigel,..
och kampen mot grisen som kommer att förstöra vår by och livet
- som vi alla besår? - Hugo, Hugo, de andra gästerna.
- Ursäkta mig. Jag visste inte. - Åh, de, de åkte, till Paris.
- Paris? - Ja, något om en nyckel.
Sydney? Jag hittade den här under sängen.
Det måste vara den.
Lägg den där du hittade den. Låt oss nu komma härifrån.
- Och vad gör du här? - Tar en,.. dusch?
Mycket mer komplicerat.
- Och vad nu då? - Mina kläder är väck.
Otroligt att han är så dum.
de Bourdin familjeliggare, åren 1785 till 1789.
Precis efter giftermålet mellan Guy och Josephine skulle ha
ägt rum, så gjorde de Bourdins en stor donation olikt något annat
- i liggaren till en fader Louis. - En muta?
Kanske, pengar för att låtsas att bröllopet aldrig ägt rum.
Vad tror du, Hugo? Har vi tillräckligt för att stoppa dem?
Jag vet inte,.. Grisar!
Fader George verkar veta en del om fader Louis. Kanske känner
han till betalningen.
Fader Louis var inte bara vis och modig, utan även slug.
Om han tog pengar, så skulle det varit för att
återuppbygga kapellet som skadades under revolutionen.
- Det är mycket vi inte vet. - Jag förstår.
Det sorgliga är att han dog innan restaureringen var färdig.
Gudskelov så färdigställde han sitt fönster.
Hans fönster?
Historien förtäljer att han personligen designade det själv.
Inoculis salvatori invenes salutem.
Genom frälsarens ögon, ska återställande bli funnet.
Ni sa att fader Louis dog innan han berättade för någon var han gömde
- skatten och förteckningarna. - Ja, det är korrekt.
- Vad ska du göra? - Genom frälsarens ögon,..
Verkar som om fader Louis talar till oss från graven.
Vad snackar du om?
Jag tror att jag vet var fader Louis gömde alltihop.
Vet du var dokumentet finns som kan rädda staden?
Jag tror det.
Då måste jag få rätten att fördröja kontraktsigneringen av grisarna. Ha!
Antika Studier. Kommer han hit? Ja, jag säger att du ringde.
Sydney.
Sydney. Det är dekanus Bernson. Sydney? Vad gör du?
En stamdans. Jag lärde mig den av en Batu häxdoktor.
Sista hoppet. Den värsta förkylning jag nånsin haft. Achoo! Achoo! Achoo!
Människor måste ha levt i dessa grottor i århundraden.
Här.
Ett kapell.
Har väl varit såhär sedan fader Louis använde det för hjälp till bönderna.
- Nyplockade. - Folk kommer fortfarande hit.
Vad än fader Louis må ha skrivit kanske redan har hittats.
Ta en titt på den här.
Den är identisk med blyglasfönstret. Vad försöker fader Louis att säga oss?
- Kanske finns det någonting här bakom. - Syd, jag gör det.
- Är du säker? - Syd.
Vi delar på oss. Jag tar den här vägen.
Javisst.
Vad är det?
- Födelseattester. Dop. - Ett vigselbevis.
Dig, Josephine de Bourdin, ska jag alltid vara trogen, alltid älska dig
och vårt barn, så hjälpe mig Gud. Din älskade make, Guy de Bourdin.
Undertecknat och daterat av fader Louis.
Vi har beviset för att kunna stoppa utvecklingen.
Det kommer aldrig att se dagens Ijus.
Hugo?
Förlåt, jag är svag, jag är pank. Jag är en gris.
Nejdå, Hugo, du är smart. Och nu, är du rik.
Rädd för att jag håller med Hugo i detta fallet.
Gör er av med dem och förstör dokumenten.
Du sa ingenting om att döda någon.
Jag har inget val. Jag tvivlar på att de som dig går att köpas.
Jag tror faktiskt att vi kunde vara ett riktigt klipp.
- Håll mun. - Nej. Mörda nån? Nej.
Nu, Hugo, nu är du inte smart. Dina protester får dig att
låta som ett hinder. Och när jag tänker på det, så är du inte längre
till nytta. Döda honom med.
Hugo, vet du vad jag kallar de här människorna för?
Grisar! Vidriga grisar!
Kom, låt oss komma ut.
- Tror du att de tog sig igenom? - Nej. För det där krävdes mod.
- Jag var dum, men ingen gris. - Ingen signal.
Dags att försöka hitta en annan väg ut härifrån.
Enda vägen ut härifrån var genom den där tunneln.
Kanske, och kanske inte.
- Fladdermöss är däggdjur. - De behöver luft.
Vatten.
Det ser ut som om de är på väg åt ett annat håll.
Kan du kolla den här vägen?
Du, du kan skylla detta på mig. Jag rycktes med, med att
- vilja stoppa de Bourdin. - Nicole, vi kommer ut härifrån.
Hur kan du vara så säker?
För att jag har varit i såna här situationer förut, många gånger.
Och för att Sydney är här.
De flög ut någonstans här uppe.
Jag ser en, det är nån tunnel här,.. det måste vara en väg ut.
- Just snyggt,.. - Sydney, vad är det?
Ett litet problem. Det finns mer än en tunnel nu.
Vi är fångade.
Där är ett konstigt Ijud.
Det är Michael Barneys bil. Vi kommer att komma för sent.
- De kommer inte att öppna. - Du tror väl inte,..?
Han kan inte vara så dum.
Otroligt.
Stopp. Jag vet inte hur mycket ni vet om er affärspartner,
Mr. Barney, men han har inte rätt att sälja vad som inte är hans.
Detta dokument bevisar att byn lageligen tillhör Gilbert Pontoise
de Bourdin, ssom testamenterade den till byborna och deras ättlingar.
- Ute om ett ögonblick. - Visst. Om ett ögonblick,..
Är du säker på att Sydney inte kommer tillbaka?
Du känner inte Sydney när det gäller poker. Vi kommer bara
att se henne innan gryningen om hon förlorar alla sina kläder.
Vet du vad jag gillar mest med engelsmän, Nigel? När det gäller
kvinnor, så tar de inte saker för givet.
Du är,.. det, det är bra.
- Det är inte rätt. - Huh?
Jag kan inte hjälpa att jag tänker på Guy och Josephine.
Deras passion kom utav kärlek. Och vår kommer utav lust.
Så, det tror du?
Låt oss inte förbilliga det. Jag kunde komma tillbaka på besök, och
vi kunde lära känna varandra, om du skulle vilja det?
- Kåk? - Par i treor.
Några familjer har bott i St. Agnes Sillouia i århundraden och
upptäckten av artefakterna som var gömda i en grotta av en lokal präst
för att skydds från kyrkomotståndarna under den Franska revolutionen, var
nästan lika viktigt som att rädda stan från multiexploatören
Michael Barneys bulldozers.
Jag måste hämta Nicole på flygplatsen. Vi ses senare.
Måste vara Jerry Lewis syndromet. Fransk smak kan inte definieras.
Dean Bernson.
- Ser ut som om du mår bättre. - Mycket bättre.
Jag fick det nog av dig. Jag är desperat. Du måste hjälpa mig.
- Hjälpa dig? Hur då? - Batu dansen.
Ehm, klart hon ska hjälpa dig. Jag ska bara sätta på musiken.
Översättning: Dream_Theater.